DEN YDERSTE DOM (Andrei Rublev) 2. DEL
PLYNDRINGSTOGTER ÅR 1408.
De kommer, fyrste! Tatarerne kommer!.
Se at få samlet alle! Hører du, hvad jeg siger, Kosoj?
Se at få samlet alle!
Fyrste!
Er det dit vadested?
Regnen har oversvømmet det.
Vi må længere væk. Følg med os!
Det var vores mening at tage af sted. Vi ventede jer i går.
Vi stødte på en landsby. Jeg ville ride udenom den-
- men det var for fristende. Undskyld.
Glem det. Lad os komme af sted! Hold jer til venstre!
- Nu snyder du mig vel ikke? - Nej da...
Vladimir er tom. Storfyrsten er taget til Litauen.
Byen ligger bag skoven.
Det siges, at storfyrsten har en lille søn...
- Og at du er ude efter hans trone. - Vi får se...
Jeg kan se, at du higer efter tronen. Jeg forstår dig godt.
Hvor skal du hen?
Jeg sagde "til venstre"!
Tag fat i den!
Nu må du følge med!
- Du og din bror hader hinanden. - Det er vel vores skæbne.
- Hvornår blev I sidst forsonet? - Vi er ikke blevet forsonet.
Vi blev befalet at aflægge en ed foran Gud-
- og love, at vi ville leve i fred og fordragelighed.
Storfyrsten kommer.
Nå, så er du kommet, bror.
Vladimir er smuk! Ikke sandt, fyrste?
Det er ikke en lille by.
Kom!
Følg nu med! Vaska, din køter! Jeg hugger dine lemmer af!
Følg med fyrsten!
Tatarer!
Flygt!
Tatarer!
Flygt!
Hold den, Foma! Jeg skal...
Hvad er det, I gør, brødre? Vi er russere ligesom jer.
Du skal få en lærestreg!
Fang ham! Tag ham!
Hvor er du dog dum! Løb rundt!
Er du døv? Løb rundt!
Hvor er vi egentlig havnet? Her er jo ingen.
De er alle sammen flygtet.
Din tæve er blevet stor. Hun kan ikke genkende mig.
Lad mig gå!
Nå, fyrste?
Er du ikke ked af, at det går ud over kirken?
Slyngler! Tyve!
Forbrydere!
Fyrste, hvem er den kvinde, der ligger der?
Det er ikke en kvinde. Det er Jomfru Maria.
Kristi fødsel.
Og hvem er det, der ligger i krybben?
Hendes søn... Kristus.
Hvordan kan hun være jomfru, når hun har en søn?
I jeres Rusland foregår der ting, der er endnu mere underlige.
Spændende!
Det gør ondt!
Jeg brænder! Det gør ondt!
Hvor er det forfærdeligt! Jeg ved ikke, hvor guldet er!
Det er nok blevet stjålet. I tatarer har nok taget det.
I er alle sammen nogle tyveknægte.
Du burde spørge dine egne folk. Spørg dine egne mænd.
- Har han røbet det? - Ikke endnu.
Vent! Hør nu...
Se lige, hvordan en russisk, ortodoks-
- uskyldig mand bliver pint af tyveknægte.
Se... Judas! Sådan en tatar!
Du lyver. Jeg er russer!
Jeg kunne genkende dig. Du ligner din bror.
Du har forrådt Rusland. Jeg kan genkende dig!
Hvor gør det ondt!
Av!
Jeg røber ingenting!
Mærk jer mine ord. Der vil aldrig gå tatarer på russisk jord.
Jeg sværger ved Gud, at det ikke vil ske.
Jeg kysser korset. Giv en ortodoks mand et kors.
Du skal nok få dit kors.
Tilgiv os vore synder, Herre.
Han er nådig. Han tilgiver os.
Herre, tilgiver du mig virkelig?
I vil alle sammen blive kogt i tjære!
Vi genopbygger det hele, når I er taget af sted.
Må jeres maver blive sprættet op i Helvede!
Åh gud. Hvad er det, I gør?
Hvorfor?
Afskum!
Theofanos! Du er da død, ikke?
Jeg drømte, at du hang med hovedet nedad fra et vindue-
- kiggede op på mig og truede ad mig med din finger.
Og jeg lå hen over en hestesadel-
- mens to mænd vred mit hoved om.
Du kiggede på ruden og bankede på den med din finger.
- Og jeg råbte til dig... - Hvad råbte du?
"Hvad er det, der foregår?"
"De myrder, voldtager og plyndrer kirker sammen med tatarerne."
Du sagde jo til mig...
Jeg har det værre end dig nu.
Du er allerede død, men jeg...
Ja, jeg er død. Og hvad så?
Det var ikke det, jeg mente! Jeg har været blind halvdelen af mit liv!
Halvdelen af mit liv...
Jeg har arbejdet dag og nat for dem, for menneskene...
Men de er ikke mennesker, vel?
Du sagde sandheden dengang.
- Sandheden. - Det er ligegyldigt, hvad jeg sagde.
Du tager fejl nu. Jeg tog fejl dengang.
Har vi ikke den samme tro?
Er det ikke det samme land? Det samme blod?
En tatar lo endda ad os.
Sådan her.
Han råbte: "I slår hinanden ihjel, selv når vi ikke er der!"
Hvor beskæmmende!
De myrdede alle.
Selv Serjuga.
Jeg fandt ham den dag...
Hun var den eneste overlevende.
- Jeg er nødt til at gå. - Vent...
Gå ikke.
Har du det ikke godt her? Keder jeg dig? Jeg holder op med...
Lad os sludre lidt. Så kan jeg fortælle dig...
- Jeg ved det hele. - Jeg vil aldrig male igen.
- Hvorfor ikke? - Ingen har brug for det.
Fordi de brændte ikonvæggen?
Ved du, hvor meget af mit, de har brændt?
I Pskov, Novgorod, Galitj...
Du begår en stor synd.
Jeg har ikke fortalt dig det vigtigste.
Jeg har slået et menneske ihjel.
En russer.
Da jeg så, at han slæbte af sted med hende...
Kig... Kig på hende!
Ondskaben kommer i menneskelig skikkelse på grund af vore synder.
Når du prøver at dræbe ondskaben, prøver du at dræbe menneskets krop.
Gud tilgiver dig, men du må ikke tilgive dig selv.
Lev videre med Hans tilgivelse og din egen dårlige samvittighed.
Og med hensyn til din synd... Hvad er det, der står i Biblen?
"Lær det gode, efterstræb sandheden"-
- "og hjælp de fattige og de forældreløse."
"Kom nu, lad os bringe sagen til afslutning, sagde Herren."
"For selv om syndens pletter er som blod"-
- "kan de blive rene som nyfalden sne."
Jeg har ikke glemt det. Jeg kan huske det!
Nu har du det måske bedre.
Jeg ved godt, at Gud er barmhjertig og vil tilgive mig.
Jeg vil aflægge tavshedsløfte over for Gud... og tie.
Jeg har intet at tale med folk om mere.
Er det ikke det rette at gøre?
Jeg har ikke ret til at råde dig. Jeg kan ikke.
- Er du ikke kommet i Paradiset? - Åh gud...
Det er slet ikke, som I tror.
Rusland... Rusland... Fædrelandet udholder alt.
Hun udholder alt.
Vil hun også gøre det fremover?
Theophanes?
Det ved jeg ikke. Sandsynligvis for evigt.
Men på trods af det er alt det her smukt!
Det sner...
Noget af det værste er-
- når det sner i kirken. Har jeg ikke ret?
STILHED ÅR 1412.
Alle æblerne er rådne.
Jeg har levet mange år, men har aldrig set sådan en hungersnød.
Vi uddør lidt efter lidt. Tilgiv os, Herre.
Der er ingen tilbage på egnen. Der er tomt i byerne.
Alle fra Chotkovo er rejst væk.
Det er folk fra Semjonovka også.
Der er ingen tilbage. Jeg kom forbi i morges.
I Vladimir er høsten slået fejl i tre år, og folk er flygtet.
De tilbageblevne lever af mus.
- Hvorfor hvisker du? - Jeg tilbragte en nat i søen.
- Hvorfor det? - Nogle ulve jagtede mig.
Jeg gik ud i søen for at slippe væk fra dem.
Jeg bad til Gud om, at de ikke ville hoppe i, og blev der til solopgang.
Da jeg gik op, var jeg hæs, og det har jeg været i to uger.
- Er du fra Vladimir? - Jeg boede der.
Der kommer en anden indbygger fra Vladimir.
Han har ikke sagt noget siden. Han har aflagt tavshedsløfte.
Han har syndet og gør bod.
Han tog en stum dåre med derfra. De kan tie sammen.
Han tog hende med, fordi hun hele tiden ville minde ham om hans brøde.
Se, det er en hellig mand!
- Hvad med Andrejs malere? - De er spredt for alle vinde.
Nogle af dem blev slået ihjel.
Andre rejste væk.
Er Danila i live?
Folk siger enten, at han er gået nordpå, eller at han er død.
Har han helt opgivet sit håndværk?
Du er Kirill, ikke?
Er du Kirill?
Det er Mefody igen. Han har lukket tatarerne ind.
Det er ikke godt at spise urent kød.
Fordriv mig ikke, fader. Der er ingen sandhed derude.
Jeg kan ikke blive ved med at synde hver dag.
Lad mig angre. Jeg vil kysse dine fødder.
Du har altid haft et godt snakketøj, men mig bevæger du ikke.
Fader! Hvis du vidste, hvor meget jeg har lidt-
- ville du tilgive mig, men jeg tilgiver aldrig mig selv.
Du er kun en synder over for Gud.
Så bliv her da. Du kan gøre bod ved at skrive-
- Biblen af 15 gange. Tag broder Nikoms munkecelle.
- Tak, Gud! Tak brødre! - Hvor er det godt!
Tak, fader!
Sikke en dygtig russer. Hun spiser hestekød.
Vil du med hjem og være min kone?
Jeg har syv koner, men ingen af dem er russiske.
Du kan spise hestekød hver dag, drikke gæret mælk-
- og pynte håret med mønter. Hvad siger du til det?
Bøj hovedet.
En russer, der er gift med en tatar, kan ikke gå rundt og være beskidt.
Lille pige, kom med os! Kom!
Giv mig din hånd!
Andrej!
Kan du ikke genkende mig?
Bare rolig. De giver hende en ridetur og lader hende gå.
De tør ikke gøre en Guds dåre fortræd. Det er en stor synd.
KLOKKEN ÅR 1423
Er det her støberen Nikolajs hus?
- Ja. - Er han din far?
- Ja. - Vil du kalde på ham?
- Han er væk. - Hvor er han?
- Han er død. - Hørte du det, Kozjol?
Pesten tog dem alle sammen: Min mor, min søster og min far.
Hvor er støberen Gavrilas hus?
Gavrila? Han døde også.
Og det gjorde Kasjan også.
Tatarerne førte Ivasjka bort sidste år.
Fjodor er den eneste, der er tilbage. Han bor på den femte gård.
Men skynd jer. Han ligger og mumler med lukkede øjne.
Han kan dø når som helst.
Jeg orker ikke mere.
Hvor skal vi nu lede? Vi kan lige så godt ride hjem.
Op med dig... Nå, så du vil hjem.
Der er nok ingen, der kan støbe en klokke.
Tag mig med.
- Jeg kan støbe jeres klokke. - Er du tosset, knægt?
Tag mig med hen til jeres fyrste.
Jeg skal nok gøre et godt stykke arbejde.
I kan alligevel ikke finde andre. De er alle sammen døde!
- I finder ingen, der er bedre! - Forsvind!
Så er I selv ude om det! Jeg kender klokkens hemmelighed!
- Men jeg røber den ikke! - Hvad siger du?
Jeg kender hemmeligheden! Far kendte kobberklokkens hemmelighed.
Før han døde, fik jeg den at vide. Det er kun mig, der kender den! Mig!
Far døde... og gav...
- Skal vi tage den Guds tjener med? - Han fylder os med løgn.
Er du ude på at få storfyrsten til at flå os levende?
- Han lyver om den hemmelighed. - Så kommer han til at bøde for det.
Så kom da!
- Hvad? - Hop op.
- Hvad med min hytte? - Bliv siddende.
Overtalte du ham?
Hvad leder vi efter? Vi kan grave herovre.
- Skal vi grave her? - Hellere tættere på klokketårnet...
...så skal vi ikke bære den så langt.
Så graver vi her.
Andrejka!
Marker stedet!
Lad os grave sammen.
Vi er ikke gravere. Vi er støbere.
Hvorfor skulle vi grave i jorden?
Ved I, hvad min far sagde, før han døde?
"Støberne skal selv grave støbegruben."
Ja! "Det er først gået op for mig på mine gamle dage."
Det sagde han, og bagefter døde han.
Jeg ved ikke, hvad Nikolaj sagde, men jeg har ikke tænkt mig at grave.
Kald på os, hvis I får brug for os.
Nå, har du fundet det?
Hvad er der at finde?
Nej, det er det forkerte ler.
- Vi tog altid ler her. - Det var tåbeligt.
- Er det dårlig ler? - Ja.
Nu ved vi det. Kom!
Vi leder, indtil vi finder det.
Hør nu her, Stepan...
- Vi leder måske forgæves? - Ja, sikkert.
Vi har jo fundet noget ler.
Og alt det arbejde... Vi har fundet et nyt sted, men du...
Det er det forkerte ler. Er du med?
Nu begynder du igen.
August er snart forbi, og vi har ikke fundet leret.
- Jeg har ondt af dig. - Spar mig for din medlidenhed.
Kom, Boris.
Det kan jeg ikke. Jeg ved, at det er det forkerte ler.
- Hvilket ler er så "det rigtige"? - Det ved jeg.
Jeg kan godt klare mig uden arbejdere som dig!
Andrejka!
Jeg har fundet det!
Onkel Pjotr!
Jeg fandt det.
Leret. Onkel Simjon!
Stepan!
Ler! Der er ler her! Stepan!
Andrejka! Andrejka!
Hvor er I, alle sammen?
Boris! Boris!
- Hvad er der? - Skal jeg grave ind?
- Jeg kommer nu! - Hvad siger du?
- Jeg kommer nu! Hvor er Nikolaj? - Han gik ud efter kviste i morges.
De burde være her nu. Hvad skal jeg ellers forstærke med?
- Nikolaj gik i morges... - Nikolaj er en tåbe.
Hvorfor står du bare der? Arbejd! Arbejd!
- Handelsmændene siger nej. - Hvad mener du?
De vil have tre gange så meget. De siger, at rebet er billigt.
- Skal vi købe til den pris? - Køb det!
- Fyrsten myrder dig. Du ruinerer ham. - Det vil jeg blæse på. Køb det!
Forsvind! Ellers kommer du til skade.
I skal ikke begynde at grave uden mig.
- Boris! - Jeg kommer nu.
- Hvad er der? - Den her form kan ikke holde.
Hvad mener du? Har I ikke lavet formen endnu?
Vi er nødt til at forstærke den, men vi har ikke flere kviste.
Mur den op, så vi kan sætte brændingen i gang i aften.
Hvis formen ikke forstærkes, revner den, når vi hælder kobber i.
Når vi ikke at støbe den, før sneen kommer, er det spildt arbejde.
- Så får jeg pisk! I gør ikke! - Formen kan ikke holde.
Mur formen op.
Hører I, hvad jeg siger?
Jeg gør det ikke.
Det gør ikke noget. Gå bare.
- Andrejka, mur den op. - Han gør det heller ikke.
- Vil du mure formen op? - Den kan ikke holde til kobberet!
- Den skal forstærkes. - Vil du ikke gøre, hvad jeg siger?
- Hvem har kommandoen her? - Der skal et lag mere på.
Fjodor!
Nej, det er ham her.
Han nægter at arbejde.
Han adlyder mig ikke. Jeg vil vise, hvem der bestemmer.
- Din far behandlede os ikke sådan. - Nå, så I kan huske min far?
Pisk ham i min fars navn.
Gå så i gang med at mure.
Boris!
- Boris! - Begynd at grave uden mig!
- Vi venter på dig. - Grav bare.
Du trænger til at sove, min dreng.
Hvad glor du på?
Har du slugt din tunge? Eller er du døv?
Har du ondt af ham?
Så trøst ham dog.
Det er det, munke gør.
Jeg sover lidt...
Boris! Vågn op, Boris!
Boris!
- Brændingen er i gang. - Hvorfor begyndte I uden mig?
Jeg sagde jo, at I skulle vække mig.
- Jeg ved, hvornår man skal tænde. - Pjotr. De spørger efter dig.
Hvor er det hedt!
Sikke en varme!
Det er nok. Det er rigeligt til jer.
Der er for lidt sølv.
- Fyrsten må ikke være nærig. - Det er vores fyrste aldrig.
Det ved jeg ikke. Men der skal bruges 20 pund.
Hvad betyder det, at der er lidt mindre?
Hvem ved, hvordan en klokke skal laves? Er det mig eller dig?
Sig til fyrsten, at der skal bruges 20 pund til.
- Hvad er der? - Jeg letter fyrsten for noget sølv.
Og klokken kommer ikke til at ringe!
Jeg genkendte ham!
Slå ham! Slå ham, alle sammen!
Hvorfor angriber du den mand?
Du har taget fejl. Hvorfor angriber du ham?
Hold ham tilbage.
Jeg har ikke taget fejl. Jeg kan genkende ham.
Han plejede at være statelig. Nu er han også helt udslidt.
Slip! Jeg sad ti år i et fangehul på grund af ham.
De skar halvdelen af min tunge af!
Slip mig! Slip! Slip!
Slå ham!
Han er uskyldig! Han har ikke forrådt nogen. Det sværger jeg på.
Åh gud! Hvad er det her for en straf?
Slå bare mig! Men rør ikke ham.
Rejs dig op!
Rejs dig!
Hvor er du tung!
Fyrstens nar er død.
De sagde, jeg kunne blive hans nar, men hvad skal jeg med fyrsten?
Jeg vil hellere være snedker.
Men jeg genkendte ham.
Jeg genkendte ham. Det var ham, der angav mig!
Giv mig noget at drikke!
Vent I bare!
Boris! Boris!
- Tag en prøve! - Gå hen til den tredje ovn!
Skal der mere brænde i den tredje? Ovnen køler af!
Hæld vand på!
Hvorfor står du der? Kom i gang!
Hurtigere!
Skal der mere i den anden?
Kom nu!
Mere i den anden!
- Hvor er Boris? - Han gik hen til støbeformen.
Den anden og den tredje ovn er klar.
Den første er klar.
Åbn!
Det hele er klart.
- Skal vi gå i gang? - Gå i gang!
Gå i gang!
Hæld det i!
Det løber! Boris!
Se! Det løber!
Åh gud! Lad det gå godt!
I morgen er den store dag.
Nu ville det være godt at få lidt søvn.
- Boris, kommer du? - Vent. Jeg...
Jeg kommer...
Hør engang, Andrej...
Jeg har tænkt over det og har besluttet at fortælle dig det.
Du ved, at jeg var misundelig på dig.
Misundelsen åd mig op og forgiftede mit sind.
Jeg kunne ikke holde det ud, så jeg forsvandt på grund af dig.
Da jeg fik at vide, at du var holdt op med at male-
- fik jeg det bedre og glemte det.
Nu vil jeg bare gerne nå at skrive en kopi af Biblen, før jeg dør.
Vores abbed er streng og gav mig en hård straf.
Men nu når jeg det nok ikke.
Hvorfor fortæller jeg dig det? Jeg har intet at angre over for dig.
Du er selv en stor synder, der har begået større synder end jeg.
Jeg er uduelig. Hvad kan man forvente af mig?
Og hvad med dig?
På grund af hvilken hellig dåd har Gud givet dig dit talent?
Åh gud, det var ikke det, jeg ville...
Nikon sendte en budbringer, som prøvede at overtale dig-
- til at male Treenighedsklostret, men du ville ikke tale med ham.
Jeg vil ikke lyve. Det frydede-
- min sorte sjæl.
Men nu...
...er livet ved at være forbi, og sjælen vil gerne have fred.
Dit liv betyder intet for Nikon. Han beder dig om det-
- for at styrke sin magt med dit talent.
Men Gud er på Nikons side. Lyt nu til mig!
Rejs hen til kirken og mal. Mal... mal!
Rejs! Det er en stor synd at forspilde en Guds gave.
Hvis Theofanes stadig levede, ville han sige det samme.
Tror du ikke?
Se på mig... den talentløse! Hvorfor tror du, jeg kom tilbage?
For at få lidt at spise og for at leve i fred og ro.
Jeg dør snart og efterlader mig intet.
Du lever heller ikke evigt. Vil du tage dit talent med dig i graven?
Andrej! Hvorfor er du tavs? Sig i det mindste noget!
Og ham narren... Det skete...
...på grund af mig.
Du må gerne forbande mig, men bryd tavsheden, Andrej!
- Det kan knække her. - Ti stille...
Træk enden af rebet ud.
- Vi burde sætte det fast med jern. - Jeg sagde til Boris...
Nå?
Ja... Gør det.
Gå væk, alle sammen.
- Hvordan går det? - Vi er færdige!
Hurtigere! Gå op, alle sammen!
- Er det hele klart? - Ja!
Gå frem! Gå frem!
Adskil rebene! Enderne må ikke filtre sig sammen!
Kom så. Vink.
Vink med hånden.
Gå i gang!
- Se! Hvem er det? - Storfyrsten.
- Hvem følges han med? - Nogle udlændinge.
Du godeste. Sikke en dag!
Storfyrsten kommer sammen med en udenlandsk ambassadør.
Kan vi nå det? Sørg for, at vi når det.
Svin!
Denne klokke velsignes og indvies med stænk-
- af dette vievand i Faderens, Sønnens og Helligåndens navn. Amen.
Denne klokke velsignes og indvies med stænk-
- af dette vievand i Faderens, Sønnens og Helligåndens navn. Amen.
Denne klokke velsignes og indvies med stænk-
- af dette vievand i Faderens, Sønnens og Helligåndens navn. Amen.
Se lige, hvem der har ledet arbejdet.
Hvor skal du hen? Gå... Gå derhen!
Gå nu i gang, din tåbe.
Skal jeg hjælpe dig, eller svinger du selv rebet?
Gå i gang!
Min far, det gamle fæ, førte aldrig hemmeligheden videre.
Han døde og tog den med sig i graven, den gamle gnier.
Det endte jo godt.
Rigtig godt. Så hvorfor græder du?
Nu rejser vi to væk.
Du støber klokker, og jeg maler ikoner.
Vi rejser hen til Treenighedsklostret sammen.
Sikke en festdag-
- og sikke en glæde, du har skabt! På trods af det græder du.
Så, så.
Det skal nok gå...
Nu er det nok...
Fald til ro.
Sådan...
Oversættelse: PrimeText international, 2008.
Textadmin: www.primetext.tv PrimeText International, 2008
Cine Concern Mosfilm restored the film 'Andrei Rublev' in 2004.
General Producer - Karen SHAKHNAZAROV.
Executive Producer - Alexander LITVINOV.
Manager of restoration - A.PETRITSKY.
Restoration crew: P.DORIULI, S.DUBKOV, S.MIKHAILENKO, V.OREL, L.YAZYKOVA.
Materials for restoration submitted by the State Film Fund, Russia.
Post production sound - Tone Studio, Mosfilm